V továrně Aero byly za 2. světové války vyráběny velmi zdařilé dvouplošníky Bücker Bü 131 D Jungmann, určené pro základní výcvik a výuku akrobacie. Některé letouny po válce zůstaly u nás a další se stavěly již po osvobození s vojenským označením C-4. Šlo o stroje s původními německými motory Hirth HM 504.
V roce 1946 byl do draku C-4 zamontován čs. motor Walter Minor 4-III o výkonu 77 kW (105 k). Tato verze, zprvu označená jako C-4 A, později C-104, byla značně rozšířená a oblíbená u pilotů. Do roku 1949 bylo vyrobeno na 260 těchto strojů.
Oba typy, jak C-4, tak především C-104, nejprve sloužily v čs. vojenskému letectvu k základnímu a akrobatickému výcviku pilotů a postupně byly předávány do aeroklubů. Jejich význam pro výcvik čs. vojenských a sportovních letců byl značný. Některé z nich jsou dodnes v letuschopném stavu.
V hlavní expoziční hale Leteckého muzea VHÚ je od jeho počátku vystaven letoun Aero C-104 výrobního čísla 227, zhotovený v roce 1947. Původně létal ve vojenském letectvu a posléze v aeroklubu Zábřeh u Hlučína, naposledy v roce 1964 pod imatrikulační značkou OK-AQO.
Do sbírky VHÚ byl předán Krajským aeroklubem Ostrava v dubnu 1968. Po převezení do Prahy-Kbel byl až do srpna 1968 restaurován v národním podniku Letov, Letňany. Jeho zbarvení po renovaci odpovídalo době, kdy létal ve Vojenské letecké akademii s trupovým kódem A-27.