Ve sbírce VHÚ se dochovaly i původní části trupu asi nejvzácnějšího exponátu podsbírky Letecký materiál, francouzského stíhacího letounu SPAD VII C.1, výrobního čísla 11 583.
Po získání stroje a učinění odborného nálezu se technici Leteckého muzea VHÚ rozhodli nepoužít některé originální celky pro jejich celkovou zchátralost, a raději je nahradili nově vyrobenými díly. Z větších částí to bylo především motorové lože s výložníkem uchycení řízení a pilotní sedačky a rám pilotního prostoru s příčníky nesoucími palubní desku a opěrku pilotní sedačky. Nepoužité části pak byly dlouhou dobu uloženy bez využití v depozitáři.
Zvláštností konstrukce letounu bylo, že dřevěné části motorového lože i s podélnými bočnicemi byly převážně spojovány šrouby, hřebíčky a měděnými nýty. Jako celek pak vyztuženy příčníky s kovovými opěrkami. Konstrukce tak vyšla lehká, ale velice tuhá. Lepených spojů bylo překvapivě málo asi proto, že všeobecně používané klihy podléhaly v drsných polních podmínkách vlhkosti a ztrácely potřebnou pevnost.
Zde je třeba uvést, že základ trupu tvořily čtyři podélníky, navzájem vyztužené příčníky, které k nim byly na sucho přitahovány ocelovými dráty. Patky příčníků pak byly ukotveny ve speciálním kování systému SPAD. A právě v tomto rámu byla uchycena pilotní a motorová sekce letounu o rozměrech 1 600 x 900 x 800 mm. Dochované díly nenesly žádná výrobní čísla, pouze příčník uchycení opěradla sedačky měl vyraženou značku „SFA“, což tehdy znamenalo "Service des Fabrications de ľAviation", tedy obdobu našeho osvědčení kvality OTK. Lze tedy soudit, že sériová výroba podléhala periodické kontrole přesnosti a shodnosti montovaných dílců s originálními předlohami. Části trupu, ve kterých byl umístěn motor, byly silně prolity olejem, a to až k pilotnímu sedadlu. Všechny dochované díly na sobě nesly zbytky velice kvalitních patrně olejových laků, které se i po více jak sto letech téměř neloupaly.
Dochované díly se do sbírky VHÚ dostaly spolu s celým letounem Spad VII, který tehdy byl ovšem v dosti tristním stavu, převodem z Národního technického muzea v roce 1980.